Tämä on se saari, jolla ulkopuoliset ihmiset asuivat.
Nuo ovat rauniot.
Mitä tämä on?
Onko tämä muka maailma, jossa asut?
Lopeta, Ouni!
Ette taida tiedä mitään ulkopuolisesta maailmasta, vai?
Emme tienneet mitään -
Mutavalaan ulkopuolisesta maailmasta.
Emme mitään.
- Mitä nämä ovat? - Ne ovat hautoja.
Menetitkö näin monta ystävää?
Lähetitkö heidät matkaan yksin?
Etkä tuntenut mitään? Olet varmaankin velho.
Miksi niin monen täytyi kuolla?
En ole ennen tavannut ketään teistä mutta rukoilen puolestanne.
Minne me menemme?
Olemme perillä.
Mitä tämä on? Vastaa.
Lykos.
Lykos ei ole nimeni.
- Se on tämän olennon, Nousin nimi. - Olennon?
Nous. Sielun muoto.
Olento syö ihmisten tunteet imemällä ne.
Annoimme tunteemme Lýkosille ruokkiaksemme sitä.
Syötettyämme Lýkosia emme tunne mitään.
Päätimme käyttää Nousia paetaksemme tunteitamme.
Tunteet tuhoavat maailmaa.
Ne ovat turhia.
Ulkomaailma, josta olette uteliaita,
on paikka, jossa tunteettomat ihmiset käyttävät apatheioja -
sotiakseen loputonta sotaa. Sellaista siellä on.
Haluatteko oikeasti asua minun maailmassani?
Jättäkää minut tänne ja palatkaa. Kuolen yksin tällä laivalla.
Lykos.
Minua ei kiinnosta mitkään sodat.
En vain halua olla enää vankina Mutavalaalla.
Annan sille kaikki tunteeni, jos vain pääsen pois sieltä.
Ouni, se on vaarallista!
Mitä tämä on?
Satojatuhansia tuntemattomien ihmisten muistoja -
virtaa mieleni halki.
Tämä juttu...
Tämä kaaos...
Kun tunnen pakkoa kirjoittaa, tämä muisto valtaa mieleni.
Benihi...
Ei, tämä on minun muistoni.
En tahdo menettää sitä, vaikka se olisi surullinen muisto!
Lykos.
Ymmärrättekö, mitä teitte?
Chakuro, oletko kunnossa?
Chakuro?
Sami.
Näitte monta hautaa.
Oliko siinä kaikki?
- Oli. - Entä sinä, Chakuro?
Kyllä. Emme nähneet muuta.
Selvä, uskomme teitä.
Taisha, kerro kaikille,
- että matkustus saarelle on kielletty. - Entä raaka-aineiden haku?
Sieltä ei saa tuoda mitään.
Rauhoittukaa siellä.
Oletko kunnossa, Ouni?
Veikö se tunteesi?
Näin jotain outoa siellä.
Syököhän se olio oikeasti tunteita?
Hetken...
Näin sen vain hetken.
Käytetäänkö ulkomaailman sodassa thymiaa?
- Hän osasi käyttää sitä, eikö? - Ouni...
Älä mene. Näit ne haudat, etkö vain?
Nyt minä pelkään ulkomaailmaa.
Mikset pelastanut minua?
Jos Lykos ei olisi auttanut...
Emme tunne mitään.
Miksi hän sitten pelasti minut?
Chakuro.
- Masoh. Syön ruokani. - Ei, sinut vapautetaan.
Vain sinut.
Joku näki Ounin vievän sinut väkisin saarelle.
Ei hän vienyt minua väkisin.
Olen iloinen puolestasi. Pääsit pois juuri ajoissa.
Chakuro!
Mutavalaan ympärillä on isoja sirkkoja, joita kutsutaan hoshiboshi-sirkoiksi.
Ne saavat ravintonsa Mutavalaan jätteistä.
Kun yhdyskunta kasvaa,
ne valmistautuvat pitkän matkan muuttoon -
ja säteilevät valoa myöhään illalla aloittaessaan muuttonsa.
Kutsumme sitä Valojen lennoksi.
Kiirehditään, jotta ehdimme hyvälle paikalle ennen pimeää.
Selvä.
Sami, Nezu ja Ro.
Odottakaa hetki.
- Chakuro! - Minne sinä menet?
Mikä hätänä? Koskeeko sinua yhä?
Huolehdin rakennuksen vanhimmista.
Olen Neri.
Olen vain Merkkaamaton, mutta voit luottaa apuuni.
Kerro vanhimmille,
että tarvitsen tuota laivaa.
Vie minut takaisin Lýkosiin.
En voi olla erossa siitä.
Tunteiden tunteminen -
on sietämätöntä.
Sen pitää viedä tunteeni.
Tunteet ovat normaaleja.
Totut niihin pian.
Siinähän sinä olet! Neri, minä pyydän.
- Voinko viedä Lykosin mukanani? - Mukanasi?
Sinut lähetetään taas Sisäiseen.
Haluan nähdä lennon yhdessä. Haluan, että hän näkee sen kanssamme.
Luotan sinuun.
Neri, kiirehdi nopeasti hyvään paikkaan!
- Päästä irti. - En.
En jätä sinua yksin, vaikkei sinulla olisi tunteita.
Hautasit kaikki ystäväsi itse.
En voi jättää sinua yksin.
- Lykos? - Se saarityttö?
Oikeasti?
Hei, olen Nezu.
Jos joku saa tietää tästä, emme pääse katsomaan lentoa. Mitä sitten teemme?
Ei hätää. Jos hän käyttää viittaani,
häntä ei tunnisteta.
Miten voit lainata tytölle pesemättömän viittasi? Se on ihan hiekassa. Kamalaa.
Anna se sittenkin takaisin! Ei, he saavat tietää, kuka olet!
- Nelosrakennuksen katto on vapaa. - Mennään.
En jaksa enää! Minua väsyttää!
- Olemme pian huipulla. - Mutta...
Jaksa vielä.
Chakuro.
Kanna minut.
Mitä tarkoitat?
- Kannoit minut viimeksikin. - Viimeksi?
- Siitä on kolme vuotta. - En jaksa kävellä.
En voi!
Olet liian painava, Sami.
Enkä ole!
Chakuro, sinä ilkeä typerys!
Hän jaksaakin kävellä.
Sami, oletko kunnossa?
Kannanko sinua?
Ei kiitos.
Äiti, missä sirkat ovat?
Olemme kohta perillä. Vielä vähän aikaa.
Tulehan siitä.
Tämä on nopeampaa.
Kiitos, Masoh.
Ei kestä.
Menetin lapseni hiekkamerellä ja haluan auttaa jokaista lasta.
Kuchiba, tuo sattuu.
Käteni... Puristat liian kovaa.
Anteeksi!
Milloinkohan se alkaa?
Mikä hätänä?
- Näin sen. - Sirkatko?
Minut lähetettiin armeijan koulutuslaitokseen 7-vuotiaana.
Olin matkalla koulun asuntolaan perheeni kanssa.
Minun oli tarkoitus hyvästellä heidät silloin,
mutta koska tunteemme oli viety, emme tunteneet mitään.
Tie asuntolalle oli pitkä ja jyrkkä. Tavarani painoivat.
Nouse.
Sinusta ei tule hyvää sotilasta, jos et jaksa.
Näin sen.
Minäkin.
Näin muistosi Nousissa!
En uskonut, että se oli tärkeää.
Miksi se sitten sattuu näin paljon?
Lykos. Sinulla on tunteita.
Olen samanlainen. Me olemme samanlaisia.
Hei...
Mutavalas saattaa päätyä paikkaan, jossa perheesi on.
Sinun ei tarvitse ryhtyä sotilaaksi eikä kuolla taistellen.
Lykos, sinun kannattaisi asua täällä.
Chakuro.
Mitä?
Minä...
Minun pitää kertoa jotain.
- Tämä laiva. - Katsokaa!
Fálaina...
Minneköhän ne menevät?
Kunpa mekin voisimme mennä ulkomaailmaan!
Hiekkamaanpako. Vuosi 93.
8. heinäkuuta. Näimme Valojen lennon.
Ne lensivät Mutavalaan yllä säteillen valoa.
Ne katosivat horisontin taa aamuun mennessä.
Chakuro!
Herää. On aika syödä.
Älä jaksa, Chakuro.
Olet asunut luonani kyllin kauan. Aiheutat vain ongelmia.
Olet tuhoaja.
Tobi, tiedoksi vain,
että siitä asti, kun vanhempasi kuolivat ja aloimme asua yhdessä,
olen huolehtinut veljistäsi ja siskoistasi.
Tunne on molemminpuolinen.
Chakuro, sinä sotket.
Sinustahan tässä huolehditaan.
- Miten niin tunne on molemminpuolinen?! - Pitää mennä töihin. Tulen myöhemmin!
Suou!
Olet aivan likainen.
Olen hitaampi kuin muut, joten tulin töihin aikaisemmin.
Veljeni ainoat puutteet ovat fyysisiä.
Aletaan töihin.
Eilinen lento oli kaunis, vai mitä?
Mitä Lykosin kanssa kävi?
Vein hänet takaisin keskusrakennukseen, koska otin hänet mukaan kysymättä.
Vai niin.
Sami ja Chakuro!
Voitteko hoitaa loput? Menen auttamaan vanhimpien komiteaa.
Selvä!
- Anteeksi. - Ei haittaa.
Neri?
Suou.
Mikä hätänä?
Lykos haluaa puhua vanhimmille.
Hän näytti järkyttyneeltä.
Komitea ei suostu tapaamaan häntä.
Vanhimpien komitea lähetti omankädenoikeuden harjoittajat -
merelle vahtiin kertomatta neiti Taishalle.
Menen tapaamaan häntä.
Et voi. Kukaan ei saa tavata häntä. Hänellä on jopa vartija.
Miten voin auttaa?
Et voi mennä sisään.
- Minulla on lupa. - Minulle ei kerrottu...
Nyt kerrottiin.
Suo anteeksi...
Haluan puhua saaren johtajille.
Minulla on heille tärkeää asiaa.
Kerro minulle.
Neiti Taisha.
Chakuron muistiinpanot lennähtivät pois.
- Meidän on haettava ne. - Laitan jonkun asialle.
Hän sanoi kirjoittavansa, koska hän haluaa tuntea maailmaa.
Minusta tuntuu samalta.
Siitä huolimatta vanhimpien komitea yrittää piilottaa saaren tytön meiltä.
Emme voi tehdä sille mitään.
Komitea ohjaa tavanomaisesti Mutavalasta.
Tiedän.
Kun Merkkaamattomat ylittävät 61 vuoden iän,
heistä tulee vanhimpien komitean jäseniä.
Heille kerrotaan Mutavalaan historia ja mikä sen yhteys maailmaan on.
Pormestarilla ei ole poliittista valtaa.
Hänen ainoa tehtävänsä on olla roolihahmo toisille.
Pääsen komiteaan vasta 19 vuoden päästä.
Siihen asti minun pitää esittää hyvää pormestaria nuken tavoin.
Ei se ole hassumpaa.
Neiti Taisha, oletpa nukke tai et,
tuen sinua ikuisesti.
Mutavalaan vuoksi -
olen hyvä nukke.
Mikä tuo on?
Operaatio Skyros alkaa.
Teidän on paettava nopeasti. Tämä saari...
Fálaina...
Chakuro, onko tuo hiekkadelfiini?
Te olette...
Fálainan rikollisia -
metsästetään.
Mekö rikollisia?
Minun -
viralliset muistiinpanoni kirjurina loppuivat tähän päivään.
Tämän päivän jälkeiset muistiinpanot Mutavalaasta ovat peräisin...
FÁLAINAN RAUHA RIKKOUTUU
...päiväkirjastani.
Tekstitys: Jerry Savolainen